Acest documentar tratează probabil, cea mai puternică idee
care a acaparat vreodată mintea umană.
Ideea este: "evolutia prin selectie naturală".
Iar geniul care a descoperit-o, a fost Charles Darwin.
Eu sunt biolog, iar Darwin m-a inspirat
pe durata întregii mele cariere.
Capodopera lui: "Originea speciilor", a fost publicată acum 150 de ani,
si a schimbat pentru totdeauna viziunea noastră asupra lumii,
si a locului nostru, în ea.
Ceea ce a înfăptuit Darwin,
a fost nu mai putin decât, descifrarea completă
a diversitătii, si complexitătii tuturor vietuitoarelor.
Si totusi, ea este una din cele mai simple idei pe care a avut-o cineva vreodată!
În aceste episoade, vreau să vă conving
că "evolutia" oferă o mult mai bogată si spectaculoasă viziune asupra vietii
decât orice poveste religioasă.
Este unul din motivele pentru care eu nu cred în Dumnezeu.
Vreau să vă arăt cum Darwin ne-a deschis ochii spre extraordinara realitate
a lumii noastre.
În acest prim episod, am să vă spun cine a fost Charles Darwin,
o să vă explic cum a descoperit el "teoria evolutiei", ce este aceasta,
si de ce este ea importantă.
În cele din urmă, sper să vă conving că
"evolutia" este o realitate, sustinută de dovezi ce nu pot fi negate.
Si vreau să vă dau un indiciu despre forta de o elegantă izbitoare care,
asa cum Darwin a înteles, pune în miscare evolutia...
.."selectia naturală".
Când Charles Darwin s-a născut acum 200 de ani,
marinarii si exploratorii trimiteau acasă
o ametitoare cantitate de specimene, ca acestea,
din toate părtile imperiului Britanic, în expansiune.
Se credea că fiecare animal îsi are un loc unic în creatia lui Dumnezeu,
fiecare fiind făcut de Dumnezeu după perfectul si neschimbătorul său plan.
La scoala din Shrewsbury,
tânărul Charles Darwin fusese învătat că Dumnezeu crease Pământul,
si întreaga diversitate a vietii, cu doar 6000 de ani în urmă.
Astăzi, datorită lui Darwin, stim altceva.
Dar chiar si acum,conform sondajelor, patru din zece britanici
preferă să încline spre vechile idei
si să creadă că Dumnezeu a creat lumea
si fiecare creatură vie din ea.
Sunt de părere că este scandalos
cât de putin li se vorbeste despre evolutie, copiilor nostri, la scoală.
O clasă obisnuită are doar câteva ore
pentru a studia una din cele mai importante idei din stiintă.
Această chestiune mă intrigă.
Am fost să cunosc o clasă de "stiinte exacte", cu copii de 15-16 ani,
la liceul Park High School din Londra,
pentru a încerca să le prezint Darwinismul.
De ce trebuie să învătăm despre "evolutie"?
De ce trebuie să aflăm despre evolutie!?
Pentru că ea este explicatia existentei noastre, si pentru că
explică un număr asa mare de fapte,
încât tot ceea ce stim practic despre viată, este explicat de ea.
Eu cred în religia mea...
asa că de fiecare dată când citesc despre evolutie,
nu o înteleg, nu o cred,
eu doar...cred în religia mea.
Bun, deci stii în ce crezi de la bun început,
si orice carte nouă care spune ceva diferit,
nu o citesti?
Chiar dacă aveti dovezi...
Eu doar... am găsit o dovadă mai puternică,
care este biblia, deci...
Deci motivul pentru care crezi în ea
este pentru că aceasta este cea dintâi în care ti s-a spus să crezi?
'Observ că cele câteva ore în laboratorul de stiinte,
nu se compară, cu o întreagă viată de îndoctrinare religioasă.'
Am fost învătată să cred.
"Ai fost învătată să crezi!" Este acesta un bun motiv să crezi în ceva?
Da, pentru că am fost la biserică de când eram mic.
Da, si scrie în Biblie.
Da, dar în scripturile sacre Hinduse,
spune ceva diferit, nu-i asa?
Da, dar sunt făcute să crezi că...
Deci toti ar trebui să creadă ceea ce au fost învătati să creadă
chiar dacă se contrazic unul pe celălalt?
Poti fi făcut să crezi ceva din stiintă, si apoi
poti fi făcut să crezi ceva din studiile religioase,
dar de fapt depinde de tine ce crezi.
Nu poti spune pur si simplu...
Uite, urăsc fraza asta: "făcut să creadă"! E îngrozitor,
si nu mi-ar plăcea să-si închipuie cineva
că încerc să vă fac să credeti ceva.
Eu vă cer să căutati dovezile.
Poate nu aveti o impresie clară
despre cât de puternice sunt, de fapt, dovezile.
Nimeni nu a fost martorul evolutiei, pe o perioadă îndelungată de timp,
dar putem observa efectele ei,
iar aceste efecte sunt tot atâtea confirmări.
Este ca într-un proces la tribunal
în care, nimeni nu se poate ridica să spună,
"am văzut crima întâmplându-se!",
si totusi, există milioane si milioane de dovezi,
pe care nici o persoană rezonabilă nu le poate contesta.
Cam asa stau lucrurile.
'Există o singură cale în această privintă...
'o să le arăt dovezi,
'ceva ce pot atinge cu propriile lor mâini, vedea cu proprii lor ochi.
'Vom vedea, mai târziu, dacă o să pot să-i fac să gândească din nou.
'Când Charles Darwin era adolescent,
'el avea să fie, la fel de "creationist"
'ca oricare dintre acesti copii.'
Darwin s-a născut într-o familie prosperă din Shropshire în 1809.
Tatăl lui a fost doctor,
si îsi dorea ca fiul lui să-i urmeze pasii în domeniul stiintei.
Dar adolescentul Charles,
interesat mai mult de vânătoare si pescuit decât de reusita academică,
se gândea la o viată usoară, de pastor la tară.
Din fericire pentru el, si pentru noi,
el a avut ocazia de a-si deschide ochii... si de a descoperi lumea.
În 1831, pentru tânărul de 22 de ani,
relatiile familiei Darwin i-au găsit, o ocazie unică în viată,
de a face o excursie în jurul lumii, pe nava explorator, HMS Beagle.
Pe durata a peste 5 ani, Darwin a colectat sute si sute de animale
pentru a întregi colectii.
Dar, din ce în ce mai mult,
nu s-a mai multumit doar cu înregistrarea
animalelor si plantelor pe care le-a văzut.
Începea să aibe îndoieli fată de povestea biblică
despre cum au fost "create" animalele.
Când ajungea la tărm, mergând de-a lungul Americii de Sud,
Darwin se amuza
urmărind păsări rhea, timide, care semănau cu strutul, si nu zburau.
Dar era perplex!
De ce s-a ostenit Dumnezeu să creeze
două tipuri foarte similare, dar usor diferite, de rhea?
Nu oare un grup initial de rhea a fost împărtit în două,
si odată separat, au început să se dezvolte fiecare în felul lor?
Misterul s-a adâncit când Darwin a observat o influentă si mai însemnată -
pe insule.
Am fost destul de norocos să refac traseul lui Darwin,
în insulele Galapagos, anul trecut.
Aici a început el să se întrebe
de ce Dumnezeu ar fi creat diferite feluri de broaste testoase,
păsări sau iguane, pe micile insule mai mult sau mai putin identice.
Erau iguanele acestea, mai degrabă înrudite decât create separat?
Erau ele înrudite cu iguanele similare, de pe insulele învecinate?
Acest tipar al înrudirilor
a devenit si mai intrigant când Darwin a găsit fosile.
Prezenta fosilelor
îl va ajuta pe Darwin să dezvolte o teorie despre viata pe Pământ,
mult mai minunată si mai impresionantă
decât orice versiune religioasă a creatie.
Această echipă de oameni de stiintă americani,
a descoperit rămăsitele unor "lenesi de pământ",
de 200 milioane de ani vechime.
Astăzi iau parte la săpăturile arheologice,
deoarece genul acestea de fosile
a făcut o impresie puternică asupra tânărului Charles Darwin,
pe întreaga durată a traversări oceanului, cu HMS Beagle.
Pentru Darwin, acestea, arătau ca niste versiuni gigantice, antice,
ale animalelor pe care le vedea în jur.
(MAN) ”Lenesii de pământ” au prosperat
milioane de ani, si erau chiar împliniti.
- Erau enormi, nu-i asa? - Unii erau.
De la mărimea unui urs...
ajungeau aproape să rivalizeze cu mamutii si mastodontii,...
având până la 6 metri înăltime când se ridicau pe labele din spate.
Ce l-a uimit pe Darwin, a fost în afară de mărimea lor enormă,
cât de mult semănau fosilele, în ceea ce priveste celelalte detalii,
cu scheletele lenesilor moderni trăind în apropiere.
Puteti observa similarităti în detaliile dintilor,
caracteristici distincte pe care le împărtăsesc cu mamiferele moderne,
cu lenesii de copac moderni, si cu furnicarii moderni.
Putem deduce că sunt înrudite cu aceste animale.
(DAWKINS) Descoperirea fosilelor, a pus la mare încercare
traditia religioasă a tineretii lui Darwin.
Ce erau aceste animale? Când au trăit?
Si de ce nu mai există?
Pentru unii, fosilele sugerau bucuria lui Dumnezeu,
împodobindu-si vesel lumea lui.
Altii au pretindeau
că erau oasele păcătosilor înecati la potopul lui Noe.
Dar Darwin a fost unul din primii oameni de stiintă
care le-a identificat corect ca fiind specii de animale dispărute de mult.
Începea să înteleagă că Pământul, ar putea să fie mult mai bătrân
decât ne îndruma biblia să credem.
Si cum a realizat el asta?...
Prin fascinatia sa fată de geologie.
În timpul excursiei pe Beagle,
Darwin a avut timp să se cufunde
în munca de pionierat a lui Charles Lyell.
Lyell a sustinut că peisajul pe care îl vedem în jur este format
prin actiunea înceată a unor forte de-a lungul a, nu mii,
ci milioane de ani, de schimbări treptate.
Deci, dacă Pământul a fost modelat si remodelat
de-a lungul unei perioade imense de timp,
nu exista oare posibilitatea, se întreba Darwin,
ca viata să sufere si ea, asemenea schimbări?
Stiti cât de vechi sunt rocile astea?
Sunt vechi de aproape 200 de milioane de ani.
În secolul 19, multi, multi oameni
au venit aici să caute fosile.
Si unele din cele mai faimoase fosile, au fost găsite aici.
'Iau clasa de stiintă pe care am cunoscut-o mai devreme, pe plajă.
'Multi dintre acesti adolescenti au fost învătati să
'nu aibă încredere în "evolutie".
'Sper că vor găsi un mic fragment din genul de probe
'care l-au făcut pe Charles Darwin să gândească mai profund.'
Stiti cum erau strămosii nostri acum 200 de milioane de ani?
- Nu erau... - Erau peste tot,
vreau să spun, nu ar fi fost aici,
pentru că acesta ar fi fost fundul mării.
Ar fi fost un fel de... soarece de câmp, agitându-si mustătile...
Pare să fie ca un vis, dar este real .
Da, da pare, nu-i asa?
Acestea sunt toate roci sedimentare,
însemnând că s-au format pe fundul mării, noroiul depunându-se,
strat după strat, după strat - Asa au apărut fosilele.
'Pe o plajă ca aceasta,
'valurile mării dezgolesc treptat diferite straturi de roci,
'si împreună cu ele, comori ascunse...
'o istorie a vietii pe Pământ.
'Deci, cu fiecare strat cu care te întorci în timp,
'vei găsi un grup complet diferit de animale.'
Si dacă vă uitati la animalele pe care le găsiti, si la plante,
peste această întindere imensă a timpului,
veti observa că formează un fel de secventă ordonată...
găsiti pesti,
de acum 400 milioane de ani, dar nu găsiti deloc mamifere
acum 400 milioane de ani.
Pestii s-au transformat treptat în amfibieni,
apoi s-au transformat în reptile...
reptilele s-au transformat în păsări, care s-au transformat în mamifere.
Tu ai găsit asta?
- Da. - Oh, formidabil!
E grozav! Da!
Este o amonită frumoasă.
Este foarte frumoasă. Felicitări pentru că ai găsit-o! E minunată!
'Vânătoarea de fosile a fost un succes.
'Ca si Darwin, acesti adolescenti au fost pusi fată în fată
'cu vestigii tangibile ale evolutiei.'
Dovezile pe care Darwin le-a văzut cu propriii săi ochi, navigând pe Beagle
au trezit în mintea lui, întrebări eretice teribile.
Si odată ce a început să gândească, nu s-a mai putut opri.
Darwin, odinioară un student usor distrat,
s-a transformat datorită expeditiei de pe Beagle
într-un om de stiintă determinat, ba chiar obsedat.
Expeditia l-a schimbat,
iar el urma în curând, să schimbe lumea, pentru totdeauna!
Sosite la Londra, la sfârsitul anilor 1830,
specimenele pe care le colectase,
si raportul expeditiei sale,
au făcut din Darwin, o celebritate în lumea stiintei.
Dar si mai important, în timp ce îsi cataloga descoperirile,
Darwin a realizat că formele de viată nu erau încremenite.
Se schimbaseră de-a lungul timpului.
Trebuie să fi evoluat!
Acum vroia să adune laolaltă toate dovezile,
pentru a întelege cum si de ce, s-au întâmplat acestea.
I-au trebuit lui Darwin 20 de ani de cercetare,
pentru a-si dezvolta ideile care aveau să fie publicate, în cele din urmă,
în cartea "Originea speciilor".
Vroia să fie 100% sigur pe afirmatiile sale.
Partea cea mai laborioasă a fost realizată aici în casa lui Darwin,
Down House din Kent.
Cu mult înaintea internetului, bineînteles,
Darwin s-a inspirat din cunostintele colective
ale unei întregi generatii de naturalisti din toată lumea.
A trimis sute de scrisori cerând informatii,
punând întrebări, încercând teorii.
Si scrisorile au curs înapoi,
din toată lumea, în casa lui din Down House,...
ca un râu de informatii!
Darwin a studiat în detaliu cum diferite mamifere
aveau în comun schelete remarcabil de similare .
Membrele lor aveau aceleasi oase în aceeasi ordine,
doar remodelate si redimensionate,
cât să se potrivească diferitelor stiluri de viată.
A fost atras de similaritatea dezvoltării embrionului
la diferite tipuri de animale -
pesti, păsări, reptile.
Din ce în ce mai mult, a început să se convingă
că orice fiintă vie trebuie să fie înrudită cu toate celelalte.
Darwin a început să perceapă istoria vietii ca pe un imens arbore genealogic.
Viata a început acum milioane de ani la baza lui,
si odată cu trecerea timpului, strămosii nostri au evoluat,
s-au diversificat, si s-au înmultit precum crengile copacului,
pentru ca, în momentul de fată, fiecare specie de pe planetă
să fie o crengută, la capătul unei ramuri -
toate sunt înrudite, toti sunt veri!
Viata a evoluat de la o singură celulă,
spre fiinte complexe si sofisticate.
Părea să fie un salt urias dar,
Darwin si-a dat seama că a fost obtinut prin pasi mici
de-a lungul unei perioade îndelungate de timp.
El a înteles consecintele imensei vârste a pământului!
Darwin credea că vârsta acestuia este de câteva sute de milioane de ani.
Astăzi stim că este de peste 4 miliarde de ani,
iar viata pe care de fapt, o vedem în jurul nostru,
si-a făcut aparitia după o clipită neglijabilă, fată de tot acest timp.
Sotia lui Darwin, Emma, obisnuia să-i cânte la pian
chiar în camera aceasta,
iar Darwin stătea pe canapea si asculta.
Nu e clar cât de mult întelegea, totusi,
pentru că se spune despre el
că era atât de surd încât oamenii trebuiau să-i dea un ghiont
pentru a se ridica în picioare când se cânta "God Save The Queen".
În orice caz... vreau să folosesc acest pian
pentru a ilustra vastitatea timpului geologic,
si prin comparatie, totusi, cât de putin din el
este ocupat de acele animale si plante care au dispărut de mult.
Dacă avem originea vietii la capătul pianului acolo,
si timpul recent la capătul opus,
constat cu surprindere faptul
că nu avem decât bacterii pe toată întinderea, de aici...
până după nota "do" de la mijloc,
până aproape aici,
avem celule ceva mai complicate decât bacteriile,
care au evoluat pentru prima oară.
Si apoi avem primele animale multicelulare,
primele animale mari undeva aici,
pestii încep cam de aici,
dinozaurii nu apar până pe-aici,
si apoi, extinctia dinozaurilor cam pe-aici.
Pe aici, maimutele,
iar toată istoria umanitătii
ar ocupa un spatiu mai mic decât lătimea unei note de pian
chiar la marginea clapelor.
Viata a evoluat de-a lungul timpului.
Dar cum s-a întâmplat aceasta?
De ce fiintele nu au rămas aceleasi?
Darwin nu a fost doar un teoretician abstract,
îi plăcea să se murdărească pe mâini,
să-si testeze ideile,
si în 1850, a devenit fascinat de porumbei.
De modul în care oamenii au remodelat specia sălbatică de porumbel,
într-o varietate bogată de forme.
Specimenele de păsări ale lui Darwin sunt păstrate astăzi
la Muzeul de Istorie a Naturi, în Tring.
Este un sentiment foarte ciudat,
acestea sunt de fapt propriile specimene ale lui Darwin.
Văd pe însusi, eticheta lui Darwin, de aici,
că aceasta este o bufnită porumbel albastră.
Acestea se caracterizează prin comportamentul curios de rostogolire
pe care îl arată, în picaj, din înaltul cerului.
Acesta a fost re-etichetat, este specimenul lui Darwin.
Acesta are de fapt eticheta originală a lui Darwin.
Darwin a realizat că, de-a lungul secolelor, prin pasi mici,
crescătorii de porumbei, au jucat rolul evolutiei.
Aceasta era viata, în continuă schimbare!
O chestiune importantă cu care Darwin a trebuit să se confrunte
a fost sentimentul pe care îl aveau oamenii
că "speciile erau specii" si nu s-ar putea schimba în nimic altceva.
Selectia artificială la câini, porumbei, varză,
a fost o ilustrare frumoasă pentru Darwin despre cât de plastice erau lucrurile,
le puteai alungi, erau ca lutul de modelat, aproape -
puteai lua un animal sălbatic si să lungesti o bucătică din el,
să presezi o altă bucătică, sau să o lătesti.
Aceasta evidentia că în privinta speciilor, nimic nu este static.
Speciile se pot modifica.
Acum, la 40 de ani, Darwin devenise...
un cunoscător al porumbeilor.
A păstrat 90 de păsări de 16 tipuri,
a devorat cărti despre reproducere,
si a participat la numeroase expozitii cu porumbei.
Ce l-a incitat pe Darwin,
a fost comparatia sugestivă ce se putea face
între împerecherea domestică,
si ceea ce observase el că se întâmplă în natură,
cu animalele sălbatice,
ca în cazul cintezoilor pe care i-a capturat în Galapagos.
În cazul porumbelului, este vorba de o selectie artificială,
oamenii aleg împerecherile, folosind aspectele exterioare în alegerea lor -
cred că o să-l împerechez pe acesta, vreau ciocul mai lung, sau mai scurt,
vreau ca penele să fie mai albe sau mai pufoase.
Asa că împerechez pe cei care au calitătile pe care le doresc,
si apoi, după surprinzător de putine generatii, pot produce
o schimbare în acea rasă.
În natură, nu e chiar asa, bineînteles!
Nu vine nimeni să spună,
"Vreau una care să aibe un cioc foarte mare si gros."
Cu toate acestea, având în vedere că sunt seminte tari
pe care numai un cioc gros le poate sparge,
selectia naturală favorizează acele păsări particulare
care au succes în spargerea semintelor,
până când ajung la un fel apogeu al ciocului, care este imens,
fiind produsul a zeci de mii de generatii de...
"selectie naturală a împerecherilor"
în ceea ce priveste abilitatea de a sparge seminte tari.
Omul a transformat complet multe animale si plante,
selectând caracteristici particulare
iar si iar, si iar.
Si natura face asta.
Dar cum putea natura să facă selectii specifice, precum omul?
Răspunsul lui Darwin ar putea contribui la întelegerea
exactă a ceea ce se petrece în natură.
Acum 150 de ani,
lucrările lui Charles Darwin au revolutionat modul de a întelege lumea.
Timp de 20 de ani a pus cap la cap dovezi ce demonstrau realitatea evolutiei,
si a dezvoltat o teorie despre cum natura, si nu Dumnezeu,
selectează viata într-un mod similar cu împerecherea porumbeilor de către oameni.
Cum selectează natura?
Prin cel mai feroce mod posibil.
Astăzi, o mare parte din lume este controlată si cultivată de om,
dar încă mai sunt câteva locuri izolate, în care coltii si ghiarele sunt mânjiti de sânge.
Am venit în Kenya, unde m-am născut.
este unul din cele mai sălbatice locuri de pe Pământ,
unde puternică fortă a selectiei naturale mai poate fi văzută încă.
Când se lasă noaptea, fie ucizi, fie esti ucis.
Măsura întregi suferinte din natură
este dincolo de orice limită acceptabilă.
În minutul care îmi ia mie să spun aceste cuvinte,
mii de animale aleargă pentru a-si salva vietile,
scâncesc cu frică, simt coltii înfigându-se în gâtul lor.
Mii mor de foame sau boli,
său simt parazitii rozându-i pe dinăuntru.
Nu există nici "autoritate supremă", nici "plasă de sigurantă".
Pentru majoritatea animalelor, viata înseamnă luptă, suferintă si moarte.
Pentru Darwin, confruntarea cu ororile naturii
trebuie să fi fost extrem de tulburătoare!
În tinerete,
el dorise să devină preot la tară.
Era pregătit să creadă într-un regn animal ordonat si armonios.
Acum, lua în considerare realitatea brutală a naturii.
Geniul lui Darwin a fost acela de a asocia ceea ce vedea
cu o idee dintr-o disciplină complet diferită - Economia.
Thomas Malthus scrisese un pamflet de o popularitate apreciabilă
despre pericolele cresterii numerice a populatiei, în tânăra Britanie industrială,
si cum aceasta va fi inevitabil oprită de deficitul alimentar sau de boli.
Darwin a fost cutremurat de avertismentul lui Malthus
despre asa numita "luptă a oamenilor pentru resurse",
si a aplicat-o la ce se întâmpla în natură.
Cu cât apar mai multi indivizi peste limita ce garantează supravietuirea lor,
cu atât mai dură va fi luptă pentru existentă, pentru fiecare caz în parte.
Natură este un câmp de luptă al constrângerilor.
Cu fiecare individ născut,
sansa supravietuiri sale, pentru a produce următoarea generatie,
este din ce în ce mai mică.
Majoritatea animalelor mor tinere!
Următorul pas pentru Darwin a fost să realizeze că,
ceea ce face diferenta între succes si esec
în lupta pentru existentă, nu este doar sansa.
Toate vietuitoarele se schimbă,
chiar dacă numai cu putin.
Darwin a realizat că aceasta era cheia;
o mică variatie - dinti mai ascutiti sau picioare mai rapide, ochi mai ageri,
camuflaj mai bun, un simt al mirosului mai bun,
pot face diferenta crucială
în ceea ce priveste sansele animalului de a supravietui.
Dacă un animal supravietuieste, este din ce în ce mai probabil ca el să se reproducă
si în mod esential, să transfere aceste variatii descendentilor lui.
Lupta pentru existentă din natură arată că prin schimbări utile, organismele
reusesc, în general, să supravietuiască si să se reproducă.
Celelalte,... mor fără progenituri.
Competitia este supravietuirea.
Linia de sosire este reproducerea.
Asa a definit Darwin selectia naturală...
..cheia către evolutie.
"Selectia naturală examinează în întreaga lume, în fiecare zi si în fiecare oră,
"fiecare variatie, fie cât de mică,
"respingând ce e rău,
"conservând si adăugând tot ce e bun,
"lucrând silentios si insensibil.
"Noi nu vedem desfăsurându-se aceste schimbări încete,
"până când timpul nu-l deosebeste pe cel învechit."
Treptat, foarte gradual, variatiile de succes sunt mostenite,
selectia naturală modelează viata spre diferite forme,
din ce în ce mai bine adaptate pentru a-si revendica resursele din jurul lor.
Gâtul mai lung este favorizat pentru hrănirea din copaci.
Blana mai mică pentru climatul călduros.
Formele de viată devin tot mai specializate.
Si dacă sunt separate geografic de grupul ancestral,
de o pădure sau desert, de o insulă,
se pot specializa în asemenea măsură
încât nu se vor mai putea împerechea cu succes.
cu propriul grup ancestral.
Astfel, acestea vor fi clasificate drept specii distincte.
Aceasta este originea speciilor.
Dar evolutia nu se opreste aici.
Aceste specii sunt apoi ele însele îndepărtate de prezenta altor specii.
Mediul înconjurător, în privinta leilor, devine sistematic tot mai rău,
din punctul de vedere al unei zebre.
iar din punctul de vedere al leului,
zebrele devin sistematic tot mai rele,
devin mai bune la fugă.
Animalele de pradă devin mai bune la prinderea prăzii.
Prada devine mai bună în a scăpa de atacatori.
Deci este un fel de escaladare, este o cursă a înarmării.
Cursa înarmării, explică aparitia tehnicilor de supravietuire
spectaculos de avansate -
sisteme de camuflaj,
ochi cu sisteme de lentile, întepături veninoase.
Cursa înarmării poate fi văzută în locuri neasteptate.
Omenirea nu este imună la cosmarul pe care Darwin l-a numit,
"războiul naturii."
Noi, oamenii, suntem în prezent într-o luptă cu virusii.
Este purtată peste tot în lumea noastră.
În ziua de azi, în suburbiile din Nairobi,
selectia naturală actionează printr-o boală virulentă
croindu-si drum prin populatie.
Prostituatele din Nairobi au, în medie, între 7 si 10 clienti pe zi
cu o frecventă ridicată a HIV, care cauzează SIDA.
Dar cercetătorii genetici au descoperit că unii indivizi norocosi
au o armă în cursa înarmării împotriva HIV...
Salome? Da. >
Ce faci?
Eu sunt Richard.
'...o rezistentă remarcabilă la virus.'
Pot să te întreb, cât timp ai fost prostituată?
25 de ani.
Si în acest timp, ai pierdut multi prieteni din cauza sidei?
Am pierdut multi prieteni.
Multi prieteni?
Când ai descoperit prima dată că esti rezistentă la HIV?
Stia de mult timp,
dar de fapt a crezut complet în 1990
că este rezistentă.
Simte că Dumnezeu a fost bun cu ea si că este norocoasă.
Da.
Nu-i "lucrarea lui Dumnezeu" aici în toată această mizerie si suferintă.
Si nu este nici noroc.
Omul de stiintă Canadian, Larry Gelmon,
a studiat sansele de supravietuire.
Cunosteam prevalenta HIV
la populatia prostituată,
stiam prevalenta de la clientii cu care aveau de-a face,
stiam cât de des făceau sex cu acesti oameni,
si era o imposibilitate matematică ca prostituatele având
numărul de contacte pe care-l aveau,
să nu fie infectate cu HIV.
Rezistenta pe care o au aceste femei
pare să fie o variatie care poate fi transmisă copiilor lor.
Unele femei sunt înrudite între ele familial,
de asemenea credem că este un factor în sângele lor, în celule
care este probabil transmis genetic.
(DAWKINS) Presupun că dacă ne-am întoarce aici peste 1000 de ani,
ne-am astepta să vedem o mare schimbare în frecventa
acestor gene în populatie?
(GELMON) Da, cred că în orice situatie epidemică, acele persoane care
sunt foarte vulnerabile si susceptibile, se vor îmbolnăvi si vor muri.
Si acele persoane care vor supravietui vor avea un fel de rezistentă
pe care o vor transmite descendentilor lor.
Asa cum Europenii de azi sunt descendenti ai celor care au avut genele
necesare să supravietuiască ciumei,
tot asa, dacă epidemia de sida din Africa, si-ar urma cursul,
selectia naturală ar favoriza descendentii femeilor cu rezistentă la HIV.
Aceasta este forta de neoprit a selectiei naturale,
descoperită pentru prima dată de Darwin,
si confirmată acum de stiinta modernă.
Înapoi în Anglia la Down House,
după 20 de ani de la expeditia pe Beagle,
Darwin a găsit răspunsurile la cele mai mari întrebări puse vreodată.
Dar era ciudat de reticent în a face publice aceste idei.
Darwin a spus despre el însusi că devenise un fel de masinărie
de descoperit teorii din uriasele asamblări de fapte.
Eu nu cred că a fost asa deloc!
A fost un gânditor extraordinar de imaginativ si profund.
De asemenea avea o minte foarte curioasă.
Era atras de fapte care nu se potriveau.
A spus odată, "Nu suport să mă dau bătut."
Teoria lui Darwin a explicat cum diversitatea vietii de pe planetă
a evoluat spontan,
fără nici o interferentă a vreunui Dumnezeu.
Dar era foarte constient de cât de supărătoare
va fi această contrazicere categorică a povestii religioase.
A ezitat să publice.
Apoi, prin iunie 1858, Darwin a primit o scrisoare
de la un naturalist care călătorea în Orientul îndepărtat,
Alfred Russel Wallace,...
care avea idei similare.
Darwin era deznădăjduit, de a nu avea exclusivitatea.
Era chiar pregătit să renunte la munca de o viată.
Dar a fost convins de Charles Lyell si altii
să-si prezinte munca nepublicată alături de notitele lui Wallace,
si apoi, să-si pregătească opera sa capitală pentru publicatie.
Am venit să-l cunosc pe Randal Keynes, stră-stră-stră-nepotul lui Darwin
si să încerc să înteleg starea de spirit a lui Darwin
când îsi termina cartea.
Aceasta este o carte despre geologie de Mr Greenough.
Si are această minunată mentiune -
"Charles Darwin, Buenos Aires, Octombrie 1832."
Deci era pe Beagle,
intrând într-adevăr în partea lui de geologie.
Acesta este un album, un album de copil
care a apartinut fiicei lui Darwin, Annie.
'Darwin nu a fost un polemist agresiv.
'Nu a urcat pe scenă să-si facă publică opera,
'dar a căutat să influenteze leaderii vremii, gânditorii din spatele scenei,
trimitându-le ca dovadă copii ale cărtii,
cu texte de scuze atasate.'
Scria lucruri de felul: "Această dezgustător de deranjantă teorie a mea."
Era această o reală modestie sau era un element de falsă modestie?
Era foarte cinstit,... si acesta este un lucru foarte ciudat la el.
De-a lungul anilor în care se înarma singur cu curaj pentru publicare,
..., era în unele momente, extrem de încrezător în ea,
iar în altele, era foarte nesigur.
Avea o frică ascunsă, cred,
că va fi descoperită o specie
care ar avea niste elemente în constitutia sa
care nu ar fi putut fi decât "proiectate".
Poate că îndoielile au persistat în mintea lui Darwin,
dar într-un final, acum 150 de ani, si-a publicat ideile despre evolutie
si urmările ei, în "Originea Speciilor".
Cartea s-a vândut în prima editie, de 1.250 exemplare, în două zile.
Republicarea ei nu s-a mai întrerupt, de atunci.
Originea Speciilor a răsturnat lumea noastră cu susul în jos...
..dar totusi, exista o mare prăpastie în calea întelegeri lui Darwin.
Acum 150 de ani, la vârsta de 50 de ani,
Charles Darwin a publicat în sfârsit marea idee
la care a lucrat aproape 20 de ani...
..o lege naturală care explică viata însăsi,
adunând dovezile disponibile, care să o sustină.
Aceasta este cea mai pretioasă carte din colectia mea.
Este o primă editie autentică din "Originea Speciilor".
Dar nu este doar cea mai pretioasă carte din biblioteca mea.
"Originea Speciilor" a lui Charles Darwin
este una din cele mai pretioase cărti din bibliografia întregii noastre specii.
Această carte a făcut posibil ca de acum înainte
să nu mai simtim nevoia de a crede în ceva supranatural.
A revolutionat complet modul de a ne privi pe noi însăsi,
lumea, si originile noastre.
Dar ceea ce Darwin nu a înteles niciodată
a fost cum anume îmbunătătirile aduse de selectia naturală
erau conservate de la o generatie la alta,
de ce nu deveneau diluate prin amestecare.
Abia în secolul 20, în cursul "revolutiei neo darwiniene",
oamenii de stiintă, au unificat evolutia cu genetica.
Genele sunt lungi filamente de asa zise coduri,
sau instructiuni către celulele care clădesc toate fiintele vii.
Oamenii de stiintă au realizat, în cele din urmă, că genele părintilor
nu se amestecă când se combină în timpul reproductiei.
Fiecare genă este mostenită în întregime...sau nu va fi deloc.
Oamenii de stiintă au mai arătat si cum apar noile variatii.
Când animalele se reproduc, genele lor sunt copiate,
si puse în spermatozoizi si ovule.
În timpul acestui proces de copiere,
din când în când, apare câte o greseală aleatoare.
Aceste greseli sunt mutatii,
care dau nastere unor noi caracteristici
asupra cărora actionează apoi selectia naturală Darwiniană.
Si, nu numai atât,
genele pot fi comparate cu o precizie foarte ridicată.
Genele din fiecare celulă din fiecare lucru viu
sunt făcute din ADN -
un cod al acelorasi 4 chimicale, cunoscute ca A, T, C si G,
pe care acest tip de masinării îl poate analiza.
Dacă celulele vor forma un hamster, un cal sau un om,
aceasta depinde doar de ordinea literelor din cod.
Asa cum Darwin ar fi prezis,
animalele situate mai aproape pe scara evolutiei,
au mai multe similarităti în codul lor genetic,
decât cele aflate la distante mai mari.
Iar aceste coduri pot fi afisate chiar aici, în laboratorul acestui om.
În 2000, Craig Venter a fost printre primii oameni de stiintă
care a făcut o hartă a genomului uman,
transcriind succesiunea literelor din codul genelor noastre.
În acest fel,
acesta a descoperit ultima dovadă a Copacului Vietii lui Darwin.
'Se uita la lumea vizibilă si vedea cât de diversificată e.'
Noi avem acum oportunitatea, cu acest set de instrumente,
să ne uităm la lumea invizibilă, la care el putea doar visa.
Si aceasta arată că există o imensă continuitate
de la cea mai simplă formă de viată până la cea mai complexă.
El desigur, a evidentiat diversitatea, pentru că asta a văzut,
în întrega natură, dar a găsit si similarităti incredibile
între creaturi diverse. Chiar si la bacterii.
Pentru mine, ea nu este o simplă teorie!
M-am uitat la codul genetic
al acestei diversităti de specii, iar acesta indică o continuitate.
Da. Bineînteles, evolutia este o realitate!
- Asa este. - Nu e nici o îndoială în această privintă!
Vreau să zic, nu se pune problema,
si mereu mi se spune, "Păi, adu dovezi!"
Si, serios, aduci cele mai bune dovezi.
Adică, fosilele sunt frumoase,
dar chiar si dacă nu am avea nici o fosilă, nicăieri...
Codul genetic numai el, ar fi fost de ajuns.
Doar dovezile din acest laborator ar fi de ajuns...
chiar mai mult decât îndeajuns!
Darwin a anticipat problemele teoriei sale.
Stiinta modernă le-a răspuns!
Evolutia prin selectie naturală
a fost verificată triumfător de realitate.
Caz închis, desigur!
Dar pot oare să-i conving pe acei elevi?
Ce este atât de frumos la ADN
este că a schimbat biologia într-un fel de stiintă computerizată,
căci fiecare animal si fiecare plantă poartă,
în fiecare din celulele ei, o carte cu instructiuni
pentru fabricarea acelui animal si a copiilor săi.
Aveti milioane de litere si puteti să le aliniati
si puteti lua ADN-ul sobolanului si ADN-ul soarecelui
si le aliniati si spuneti,
"La fel, la fel, la fel... Ah! O diferentă aici.
"..la fel, la fel, la fel... O diferentă aici."
Si asta înseamnă că atunci când zici
că două animale, precum sobolanii si soarecii,
au un strămos comun, poti fi complet încrezător că asa este
pentru că numărul exact al similaritătilor este gigantic,
mult, mult mai mare decât Darwin ar fi visat vreodată,
iar lui Darwin i-ar fi plăcut să afle despre ADN.
Este chiar rusinos că nu a trăit suficient, ca să afle despre ADN!
Eu credeam deja în evolutie,
dar experienta aceasta m-a ajutat să înteleg un pic mai multe despre ea.
Am vorbit despre asta mai mult în clasă, dar eu tot cred în Dumnezeu.
Dar încep să mă întreb dacă evolutia este adevărată sau falsă.
Cred în evolutie
dar nu cred că va fi vreodată acceptată 100%
pentru că sunt multi oameni religiosi împotrivă.
M-am gândit la ea mai mult
dar tot cred în ce-mi spune Biblia!
Când Richard a venit la noi la scoală azi,
am început să învăt despre evolutie
si mi-ar plăcea să învăt mai mult despre ea, dar nu vreau
să-mi lepăd religia si să o iau pe această cale.
Cred că evolutia este cea mai importantă parte
despre cum s-a dezvoltat Pământul,
dar încă îmi spun rugăciunile si continui să-mi trăiesc viata.
Am avut doar câteva ore cu acesti copii ,
dar sper că îi va fi ajutat să înceapă să deschidă ochii
la realitatea minunată a vietii si, în cele din urmă,
să-si pună întrebări despre ceea ce au fost "făcuti să creadă".
Darwin obisnuia să gândească mult
făcând plimbări solitare de-a lungul acestei cărări,
în jurul casei lui, Down House.
La sfârsitul Originii Speciilor, el contempla cum o fâsie de pământ
de-a lungul unei cărări ca aceasta,
cu viata fosnitoare a plantelor, păsărilor, viermilor si insectelor,
s-a format datorită legilor nevăzute ce actionează în jurul nostru.
"Există măretie în această viziune a vietii!
"În timp ce această planetă se învârtea
"conform legilor neschimbate ale gravitatiei,
"dintr-un început atât de simplu
"forme fără de sfârsit, dintre cele mai frumoase
"si mai minunate
"au fost, si vor fi evoluat."
Datorită lui Darwin, noi, la fel ca toate celelalte specii,
stim că fiecare în parte
suntem o verigă din complexa tesătură a vietii.
Darwin ne-a arătat
că lumea este frumoasă si entuziasmantă
în absenta unui Dumnezeu.
El a scos la iveală splendoarea vietii
si ne-a arătat cine suntem de fapt
si de unde venim.
În următorul episod, aflati despre
Darwinismul aplicat societătilor noastre, în întreaga omenire,
teribila sa răstălmăcire,
în încercarea de a justifica competitia ucigătoare,
sau chiar genocidul.
În lumea genelor egoiste, ce sperante mai are specia umană?
Traducerea varinos pentru Subs.ro